2024-06-19
![](https://163ff23bf6.clvaw-cdnwnd.com/64ca16e8a50f18d9028156d93905fcda/200001226-b11bab11bd/lehet%C5%91s%C3%A9g%20vagy%20akad%C3%A1ly.jpeg?ph=163ff23bf6)
MOTTÓ: LEHETŐSÉG vagy AKADÁLY?
Ma nem tudok újat
mondani a tegnaphoz képest, mert ugyanaz a Náray-féle idézet érvényes, amit
tegnap is beemeltem a Rituáléba. Azaz: mi döntjük el, miből lesz probléma és
miből lesz lehetőség.
Vannak olyanok, akik mindenben képesek meglátni a nekik szóló JELZÉST, azt a
jót, amit ki tudnak venni egy adott helyzetből és vannak az "IGEN,DE..", meg a "JÓ,CSAK..."
típusok.
Anno, mikor még csináltam a személyes tanácsadásokat és ha meghallottam
legalább háromszor egymás után ezt a két "bűvös választ" – letettem a telefont.
Persze nem bunkó módon, de megmondtam, hogy teljesen felesleges egymás idejét
rabolnunk, ha ő nem hajlandó azt meghallani, amit a kártyákon keresztül
igazából saját felsőbb énje üzen, akkor nincs miről beszélnünk. Pont.
Az ilyen "de" és "csak" hozzáállásúak szoktak minden létező jóshoz,
asztrológushoz elmenni, de mindenkit ott is hagynak, ha nem azt hallják, amit
ők hallani akarnak.. Hát, van az a pénz, amit a végtelenségig lehet az ablakon
kiszórni és közben meg semmit és semmin nem változtatni...
Mondjuk én soha nem értettem az olyan embert, aki megkérdezett engem, vettetett
velem kártyát, megbeszéltük, majd utólag kiderült, hogy még aznap elment egy
másik barátnőjéhez, azzal is húzatott lapokat, aztán megkérdezett egy
harmadikat is – mindezt úgy, hogy maga is vet kártyát. Sőt! Másoknak is!!! Milyen belső világa lehet az ilyen
személynek??
A kártyával lehet úgy "szórakozni", hogy addig húzogatjuk a lapokat, míg azt a
választ nem kapjuk, amit hallani akarunk – csakhogy az egyenlő a középső ujj
bemutatásával.
Mindig egyszerűbb fűhöz-fához futkosni válaszokért, mint a saját intuícióinkat
és megérzéseinket "használni". Pedig mindig megkapjuk a JÓ VÁLASZOKAT – csak értelmezni
kell tudni őket!!
Csakhogy ez belső ÁTHANGOLÓDÁS nélkül nem fog menni!
Ahogy semmi más sem, ami a létezésünk megértésével összefügg.
Ha ERŐ-SZAK-osak vagyunk, akkor dúl bennünk az emberi EGO. Az pedig NEM AZ ERŐ
jele..
Sokkal inkább a FÉLELEMÉ! Félelem attól, hogy netán "rossz irányba" haladunk.
Bizonytalanok vagyunk a jövőnket illetően. Ugyanakkor van egy elképzelésünk,
egy "akaratunk", amit el szeretnénk érni, de ha nem azt kapjuk
visszacsatolásként, akkor felhorkanunk és addig megyünk, míg meg nem kapjuk az elképzelt válaszunkat. És akkor mondhatjuk: TESSÉK!! MÉGISCSAK JÓL TUDTAM!!
Vagy nem...
A legtöbben a DÖNTÉSEKTŐL félnek. Hogy "Jó" vagy "rossz" döntéseket hoznak és
hogy ez utóbbiakat majd hogyan tudják korrigálni. Sajnos, az egész spirivilág
ezzel a maszlaggal van tele, meg a hálózatépítő üzletek tréningjein is
folyamatosan a jó és rossz döntések állnak fókuszban.
Pedig aki ÉRZI és ÉRTI a LÉT működését, nagyon jól tudja, hogy NINCS JÓ vagy
ROSSZ DÖNTÉS.
CSAK DÖNTÉS VAN!
És abból fakadó út.
A TÉV-utak a VÉT-kekből erednek. De mik a VÉT-kek? Mikor MÁSNAK ÁRTOK. Ráadásul
akarattal.
Ez is döntés kérdése, mert tehetnék másképp is.
Minden döntésnek megvan a
hozadéka és minden hozadék megHOZza azt, amiért megdolgoztam. Mint Holle
anyónál: az arany lesz az enyém vagy a szurok?
Tegnap
előtt írtam kommentben
hogy van itt Győrben egy közismert plébános,
akiért most "könyörögnek" a hívei, mert a püspök úr hátsón billentette, úri módon nyugdíjba küldi.
Én meg azt mondom: most emberére akadt a
püspökben, ez az a helyzet, mikor egymásra talál a zsák és a foltja, mikor két azonos jellem csap össze és a saját módszereikkel találják szembe magukat.
A plébános úr most "csak" azt kapja
vissza, amit maga is hosszú éveken át gyakorolt.
A jellemtelenséget.
Ennyi...
Nem kell törvénykezés, büntetés – mindenkire visszaszáll az, amit kiengedett
magából valahol, valamikor.
Ennyi..
MEGOLDÁST és és
FELOLDÁST mindenkor a MAG-unkhoz térés tud megadni.
És semmi más...